‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Cum arăt?
‎Puternic.
‎Frumos.
‎Martín...
‎de ani de zile, ‎alergi după propria coadă...
‎cu aceste sentimente.
‎Cred că e timpul să mergi mai departe.
‎Putem să trecem la vin, dacă vrei.
‎- Bem un pahar? ‎- Nu.
‎Nu, nu beau vinul ăla cu tine.
‎Ies la cină. Cu Tatiana.
‎- Da. ‎- Tu te vei gândi la mine.
‎Dar eu...
‎nu mă voi gândi la tine.
‎Nu e nevoie să fii explicit. ‎Mi-e foarte clar.
‎Pentru Dumnezeu! Crezi că nu te iubesc?
‎Și eu simt că ceea ce avem noi
‎e ceva extraordinar, unic, minunat.
‎Cunosc iubirea. Am avut cinci neveste.
‎- Bine. ‎- Ceea ce nu ți-am zis...
‎e că nu am simțit niciodată ‎cu vreuna din ele
‎ceva asemănător cu ce simt pentru tine.
‎Nici pe departe.
‎Noi suntem suflete pereche.
‎Dar doar 99%.
‎După cum știi, prefer femeile.
‎Iar tu mă placi prea mult.
‎Și ce e 1% prin comparație cu 99%?
‎- Doar dacă n-ai curajul să încerci. ‎- Acel 1% e o mitocondrie mică.
‎Dar îmi dictează dorința.
‎Mitocondrie.
‎Unde e dorința ta?
‎Aici?
‎Unde e?
‎Nu-ți face griji, relaxează-te.
‎Nu te teme.
‎Ești un laș, așa-i?
‎Unde e?
‎Uite...
‎Uite…
‎Aș da orice să mă simt atras de asta, dar…
‎mi-e imposibil.
‎Mi-e imposibil.
‎Te iubesc, Martín.
‎Dar fratele meu are dreptate. ‎Trebuie să ne despărțim. Da?
‎Și să renunțăm la plan.
‎Nemernicul tău de frate ți-a zis ‎că te iubesc ca să ne strice relația.
‎Mergi să faci fotocopii ‎în Monetăria Regală, nu?
‎- Ți-am propus să topim aurul împreună. ‎- Te legi de ceva ce nu va exista!
‎Trebuie să te părăsesc. E...
‎pentru dragoste.
‎Pentru frăție.
‎Pentru angajamentul față de tine.
‎Pleacă...
‎și vindecă-ți rana.
‎Uneori, doar distanța ‎îți poate aduce pace.
‎Rămas-bun, prietene!
‎Sunt sigur că, într-un fel sau altul, ‎timpul ne va readuce împreună.
‎Mergând la tăiere, Alicia Sierra...
‎avea un zâmbet enigmatic ‎care a trecut neobservat.
‎Zâmbetul acela nu era ‎cel al uneia care se pregătea să renunțe.
‎Aici, vă rog!
‎E adevărat că ați trimis-o ‎pe fiica lui Ágata Jiménez, alias Nairobi,
‎la fereastră, ca să o puteți împușca?
‎- A murit în urma împușcăturii? ‎- Fals.
‎Nu era o fată, ci un băiat.
‎De nouă ani.
‎Și da, am trimis după el.
‎După informarea superiorilor mei, desigur.
‎- Ce faci, Alicia? ‎- Am împușcat-o în piept.
‎Și n-am permis ‎ca un doctor să intre să o opereze.
‎Antoñanzas, dă mai tare!
‎Prietenii ei au salvat-o. A fost degeaba.
‎A fost ucisă ‎de șeful securității Băncii Spaniei,
‎Gandía, cu sprijinul colonelului Tamayo.
‎- Jigodia naibii! ‎- Trebuie precizat.
‎Următoarea întrebare.
‎E adevărat că Osman, nu știu dacă-l știți, ‎l-a îngropat de viu pe Cortés?
‎Da, l-am îngropat de viu.
‎În Timimoun...
‎Lumea lui Tamayo se năruia.
‎Firește că îl știu. E profesionist.
‎Capabil să îngroape de viu un om
‎și să-l lase să tremure de groază ‎fără să moară.
‎Imaginea sa publică era terfelită, ‎iar partea cea mai rea abia acum urma.
‎În bancă, ‎cel pe care pariase totul era inconștient.
‎Palermo.
‎- Cum se simte? ‎- Îl operăm.
‎Era grav rănit pe o targă.
‎Salvați-i viața.
‎I-ați administrat droguri?
‎Droguri? Da, l-am drogat.
‎Prin inhalare. L-am spânzurat de mâini, ‎l-am stropit cu apă rece
‎și s-a căcat pe el.
‎Tot ce a spus băiatul e absolut adevărat.
‎Și sunt multe lucruri ‎pe care a uitat să le spună.
‎Guvernul era conștient de asta?
‎Conștient?
‎Guvernul a dat ordinele.
‎Nu mi-a venit mie doar așa ‎să-l interoghez agresiv.
‎Nu! Am avut aprobarea tuturor.
‎A CNI-ului, a comandanților de poliție ‎și a Ministrului de Interne.
‎Absolut toți știau despre asta.
‎Iar acum știți și voi. Mulțumesc mult.
‎Alicia Sierra, ‎negociatoarea de la Banca Spaniei,
‎dezvăluie totul și nu cruță pe nimeni.
‎Recunoaște tortura, ‎dar spune că răspunzător e Guvernul.
‎Guvernul a dat ordinele
‎și a spus că: „Toți au știut.”
‎Trebuie s-o îngropăm pe jigodia aia.
‎Cât Spania era lipită de televizor,
‎într-un fost restaurant chinezesc ‎din Madrid,
‎Benjamín și oamenii lui
‎cauzau probleme.
‎Marsilia.
‎Ajungem la punctul de extracție.
‎Recepționat.
‎Unu, doi, trei.
‎Câți metri?
‎Patru metri.
‎Trebuie să lucrați mai repede!
‎Lisabona va fi păzită de 26 de polițiști
‎repartizați în șapte vehicule.
‎Trei în spate...
‎și trei în față.
‎Iar la mijloc, duba care o duce.
‎Vor merge la Curtea Națională, ‎și de acolo, la închisoare.
‎Care e locul ‎unde sunt cei mai vulnerabili?
‎Pe drum.
‎De la A la B.
‎- Nu. ‎- În sala de judecată?
‎Nu.
‎- Săpăm un tunel până la închisoare? ‎- Nu.
‎Dar există un loc care e vulnerabil. ‎De fapt, l-am văzut cu toții.
‎La televizor.
‎Când intrarea în Curtea Națională ‎e plină de jurnaliști, ce face poliția?
‎Duce prizonierul înăuntru...
‎prin garaj.
‎Doar duba intră.
‎În 30 de secunde, convoiul blindat ‎se reduce de la 26 de polițiști...
‎la șase.
‎Și de la șapte vehicule...
‎la unul.
‎POLIȚIA
‎Iar garajul nu e un buncăr ‎sau o închisoare de securitate maximă.
‎- Un garaj e... ‎- Un garaj.
‎Exact.
‎Din garajul Curții Naționale
‎la subsolul restaurantului nostru,
‎sunt exact...
‎Unsprezece metri ‎și șaizeci și opt de centimetri de gresie.
‎Gresie. Sunteți mineri asturieni.
‎- Cei mai buni. ‎- Puteți?
‎Da. Târnăcop, lopată, polizor.
‎Zgomot minim, eficiență maximă.
‎Aveți zece ore ca să fie gata, Benjamín.
‎Și extracția?
‎Mașinării industriale silențioase.
‎Vom duce toate dărâmăturile în bucătărie.
‎Va fi o operațiune curată și rapidă.
‎Benjamin?
‎Cinci metri.
‎Palermo.
‎Ascult, Profesore.
‎Cum se simte?
‎E conștient.
‎Starea fizică generală?
‎Nu poate să-și miște un braț.
‎A pierdut mult sânge. Abia respiră.
‎E în stare proastă.
‎Dar își va reveni?
‎Dacă aș fi mama lui, ‎i-aș aprinde lumânări.
‎Vă spun eu că își va reveni.
‎Voi vedea eu personal de asta.
‎Și dacă trebuie să stau șase luni cu el.
‎Voi avea grijă să te faci bine.
‎Te voi hrăni cu supă.
‎Te voi înzdrăveni.
‎Și știi ce se va întâmpla ‎când vei fi în formă maximă?
‎O să te omor.
‎O să te omor în bătaie.
‎De ce naiba îi salvăm viața ‎nenorocitului ăsta?
‎- Poate să vorbească? ‎- Deocamdată, tace.
‎Numele meu e Stockholm. Mă ții minte?
‎Dă-mi drumul, cățea nenorocită!
‎Dă-mi drumul!
‎Profesore, poate să vorbească.
‎A ucis-o pe Nairobi.
‎Ce naiba facem?
‎Trebuie să-l omorâm!
‎Va depinde de el, Rio.
‎Dacă vrea să trăiască, va trăi.
‎Dacă vrea să moară…
‎va muri.
‎Cum va depinde de el?
‎Nu poți spune asta.
‎Habar n-ai cum ne simțim aici.
‎Nu știi cum e să-l privești în ochi.
‎- Tokyo… ‎- Nu-mi vorbi de parcă ai fi tatăl meu.
‎Ai idee cum mă simt?
‎Ai idee cum se simte Helsinki?
‎Helsinki...
‎e cel care-l coase.
‎Îi tratează rănile.
‎Știi pe cine a tratat înainte? Nu.
‎Nu știi! Firește că nu!
‎Nu știi nimic. ‎Stai într-o groapă, ascuns ca un șobolan.
‎Așa dai ordine ‎după ce Nairobi a fost ucisă,
‎fără să verși o lacrimă, ‎pentru că nu simți nimic!
‎Pentru că tu nu nu simți nimic !
‎- Ajunge! ‎- Nu simți nimic!
‎Nu simți nimic !
‎Încetează!
‎- Nimic! ‎- Gata!
‎Vrei să-i dai și tu supă?
‎Tokyo, eu l-aș lua
‎și l-aș înjunghia cu un fier încins.
‎L-aș duce la turnătorie
‎și l-aș ucide ‎băgându-l cu capul în cuptor.
‎Crezi că nu sufăr după Nairobi?
‎Că Profesorul nu suferă?
‎Nu mi se pare.
‎E prizonier.
‎Și nu ucidem prizonieri.
‎Oricât de tare ne doare, ‎nu ucidem prizonieri.
‎Nici nu ucidem cu sânge rece.
‎Dar el a făcut-o!
‎A ucis-o pe Nairobi! Era slăbită!
‎Era neînarmată! Se predase!
‎Stabilisem un armistițiu, ce naiba!
‎Trebuie să ne salvăm viețile, Rio, ‎cum am salvat-o pe a ta.
‎Asta necesită pierderi colaterale, ‎precum suprimarea durerii.
‎Nu mai e timp. Au încălcat armistițiul.
‎Trebuie să schimbăm situația asta.
‎Helsinki.
‎Helsinki!
‎Helsinki, nu!
‎- Nu! ‎- De ce ai ucis-o,
‎nemernicule?
‎De ce ai ucis-o, nemernicule?
‎- Palermo. ‎- Helsinki, uită-te la mine!
‎Uită-te în ochii mei, Osânză! Helsinki!
‎Hai aici, frate!
‎Rio, Denver.
‎Treceți la treabă!
‎Acum.
‎Palermo?
‎E în viață, domnule.
‎Nenorocitule!
‎Ai un atac?
‎Ai un atac de panică.
‎Situația a fost încordată.
‎Îmi va trece repede.
‎Hai aici!
‎Știu că am încurcat-o, dle Comisar. ‎Nu trebuie să-mi amintiți.
‎- Vreau să știu ce s-a întâmplat. ‎- Sună-i.
‎Sunt negociatoare de 15 ani.
‎Știu când se acceptă o înțelegere.
‎Sună-i. Vei fi cu ele în 24 de ore.
‎Nu vom veni după voi.
‎Era cu spatele la perete. ‎Urma să-l vândă pe Profesor.
‎O epuizasem. Aproape am învins-o. ‎Apoi s-a întâmplat ceva.
‎Dar ce se poate întâmpla ‎când cineva e izolat?
‎Poate că nu era izolată.
‎Antoñanzas, păzește-o pe Murillo.
‎Să nu intre nimeni!
‎Antoñanzas?
‎Ce părere aveți...
‎dle Comisar?
‎Să mergem după Antoñanzas?
‎Creatură inteligentă ce ești!
‎Va fi ca o vacanță, de fapt.
‎Comisare, mă voi întoarce după tine.
‎Au fost inițiate proceduri judiciare ‎împotriva Aliciei Sierra
‎și a fost emis un mandat de arestare.
‎Negociatoarea ar putea fi prima arestată
‎în cazul jafului Băncii Spaniei, ‎oricât de absurd pare.
‎E acuzată ‎de sechestrare ilegală și tortură,
‎în urma conferinței de presă ‎de la Ministerul de Interne.
‎Ministrul, directorul CNI-ului ‎și comandanții de poliție
‎vor intenta procese de calomnie ‎și defăimare împotriva inspectoarei.
‎Ministrul de Interne ‎cere arestarea ei imediată.
‎Duceți-vă după ea!
‎Îmi pare rău.
‎Sunt direct responsabil ‎pentru toate astea.
‎Nu m-am gândit la durerea ‎pe care ți-o va provoca.
‎Ce știi tu despre durere, Palermo?
‎Durerea e un cămătar.
‎Te lasă cu o datorie ‎pe care n-o mai poți plăti.
‎Pot îndura durere.
‎Multă durere.
‎Da?
‎Dar durerea pe care o simți acum?
‎Pentru că e diferită, nu?
‎Am văzut-o în ochii tăi.
‎Am văzut-o ‎și parcă m-aș vedea în oglindă.
‎Habar nu ai...
‎unde te vei prăbuși.
‎Rupe-te de durere acum.
‎Altfel riști...
‎să devii un gunoi ca mine.
‎Ca monstrul în care m-am transformat.
‎Un om care distruge tot ce atinge.
‎Cineva care vrea de mulți ani să moară.
‎Și nu poți să ieși de acolo. ‎Nu poți să scapi.
‎Uite, frate!
‎Toată porcăria aia cu „Bum, bum, ciao”…
‎m-am purtat îngrozitor cu tine.
‎N-am îndrăznit, n-am putut, ‎n-am știut cum.
‎Dar îți sunt alături. ‎Nu te las să te prăbușești.
‎Știu.
‎Am știut-o de la început.
‎Știu cine ești.
‎Mă numesc Martín Berrote.
‎M-am născut în Buenos Aires.
‎Dar stau în Palermo, Sicilia.
‎O să te scot viu de aici.
‎Chiar dacă mor făcând asta.
‎Mă numesc Mirko Dragic.
‎Sunt din Belgrad.
‎L-am pierdut pe Oslo în Monetărie.
‎Am pierdut-o pe Nairobi.
‎Și nu voi mai pierde pe nimeni.
‎Nici pe tine, Martín Berrote.
‎CURTEA NAȚIONALĂ ‎ORA 09:34
‎Lisabona va depune mărturie ‎la Curtea Națională.
‎Va da detalii sigure și clare, ‎câștigând încrederea judecătorului.
‎Și o va face meticulos ‎pentru că toate astea...
‎fac parte din Planul Paris.
‎Ce e Planul Paris?
‎Un plan de salvare dacă cineva e prins.
‎De ce numele Paris?
‎Pentru că Parisul e orașul libertății.
‎Și al dragostei.
‎Cine nu s-a plimbat ‎prin Paris îndrăgostit? Nu, băieți?
‎Ce va spune Lisabona judecătorului?
‎Adevărul și doar adevărul.
‎Și, de fapt, chiar va începe cu dragostea.
‎Cum v-ați reîntâlnit cu Sergio Marquina? ‎Fusese ceva prestabilit?
‎L-am întâlnit la un an după ce am scăpat, ‎în Palawan, în Filipine.
‎Mi-a lăsat un puzzle cu coordonate.
‎Nu pare, dar e foarte romantic.
‎Le va spune totul.
‎Totul: unde am locuit, ‎cât de des ne-am mutat.
‎După o oră și jumătate, ‎va începe să le spună planul.
‎Cum adică?
‎- Nu poate face asta. ‎- Poate.
‎Adevărul e la baza formării încrederii ‎și asta se știe.
‎Planul e să furăm 90 de tone de aur ‎din rezervele naționale.
‎În clipa de față îl topim.
‎- Îl topesc acolo? ‎- Desigur.
‎Până acum, vor fi terminat 50 de tone.
‎Folosim furnale industriale marca Hormund.
‎Hormund.
‎Nemțești. Cele mai bune.
‎Benjamín, cum stăm?
‎Șapte metri și jumătate!
‎Mai repede.
‎Mai repede!
‎Le vom da toate detaliile.
‎Ajung la 2.300 de grade Celsius, ‎iar aurul se topește la 1.064.
‎Îi vom copleși cu detalii tehnice, ‎ca mințile lor...
‎să tot proceseze informațiile.
‎Știam că seiful se inundă ‎la o viteză de 7.500 de litri pe minut.
‎Ce informații detaliate!
‎Și vom face asta...
‎- ...ca să-i obosim. ‎- Așa e.
‎Problema era tubul de interconectare.
‎Îmi dați hârtie și un pix?
‎Eu te voi obosi pe tine.
‎- Câți metri? ‎- Nouă metri!
‎Mai repede!
‎Ușa seifului...
‎e 14 tone de oțel...
‎A trebuit s-o perforăm ‎în doar câteva minute...
‎Inundă batiscaful...
‎Scafandrul intră...
‎Sudăm tubul...
‎...ca să egalizeze presiunea... ‎...și iese în cealaltă parte.
‎Cam așa.
‎Să ni se aducă cina, vă rog.
‎Cică femeile însărcinate ‎au mirosul mai ascuțit.
‎E unicul lucru ‎pe care nu-l prevăzuse Profesorul.
‎A fost prima dată ‎când cineva îi luase urma
‎fără ca el să știe.
‎Soția lui Antoñanzas ‎nu văzuse încă știrile.
‎- Marisa? ‎- Sierrei i-au luat sub trei minute
‎ca să obțină informațiile vrute.
‎Sunt colegă cu Benito.
‎Știu cine ești.
‎Să văd, de unde să încep?
‎Benito se poartă... ‎ciudat în ultima vreme, agitat…
‎Antoñanzas păruse îngrijorat acasă.
‎Fusese așa de afectat, că ieșise noaptea ‎la înot în piscină cu doi prieteni.
‎Și părea să fie beat.
‎Colonele, Sierra nu e acasă. ‎Cred că a fugit.
‎Jigodia naibii!
‎Toate unitățile, s-a emis ‎mandat de arestare pentru Alicia Sierra!
‎Nu pot da filmările nici unei polițiste. ‎Am nevoie de permisiunea unui judecător,
‎sau al președintelui asociației.
‎Stai! Mă sună cineva.
‎E președintele asociației de locatari.
‎Cum o duceți, domnule?
‎Bine, mulțumesc mult.
‎Zice că da.
‎Dă-mi filmările de la intrare,
‎de la piscină, parcare, stradă...
‎Pe toate.
‎Ascultă, Amanda!
‎Ce ai făcut înainte...
‎să faci acuzații nefondate ‎la adresa mea...
‎- Nu vreau să aud. Lasă-mă în pace! ‎- Uite...
‎N-ai auzit-o? Las-o în pace!
‎Nu mă face să te alung de aici.
‎Ce faci?
‎Toată lumea, faceți liniște!
‎Ești josnic. Îmi provoci silă.
‎Dv mă numiți pe mine josnic? Dv?
‎Un bancher!
‎O marionetă a sistemului ‎și a capitalismului.
‎Tu îmi dai mie lecții de etică?
‎Unul lipsit de curajul să-și apere ‎angajații și să înfrunte teroriștii?
‎Tăceți!
‎La pământ!
‎Mâinile la ceafă!
‎Hai! Așa!
‎Voi, treceți acolo!
‎- Arturo! ‎- Hai, toți în picioare!
‎Vă scot de aici, vă promit.
‎Pe toți!
‎Asta e diferența ‎dintre noi, guvernatorule.
‎Am venit să-i salvez ‎pe toți acești oameni, să fiu erou!
‎În timp ce dumneata te piși pe tine ‎din cel mai mic lucru!
‎- Guvernatorule! ‎- Arturo!
‎E înarmată!
‎O să pui G36-ul pe podea ‎în următoarele trei secunde.
‎Dacă nu, ești un om mort.
‎Tu cine dracu' ești? ‎Dacă pot să te întreb.
‎Sunt Manila. ‎Agentă sub acoperire pentru bandă.
‎Ei bine, uite…
‎Manila, nu cred niciun cuvânt.
‎Arma aia e una dintre cele false ‎pe care ni le dau.
‎Nu mă păcălești.
‎Ai două secunde. Pune arma pe podea.
‎Și roagă-te să nu fi abuzat de Amanda.
‎Mă enervezi. Încep să-mi pierd răbdarea!
‎- Unu. ‎- Deci...
‎N-am violat-o.
‎Doar i-am dat pastile pentru anxietate.
‎Sângerez tare de tot.
‎Sunt pe moarte.
‎Nu mori. Există rană de ieșire.
‎Nu există artere sau ceva important acolo.
‎Arturo, ești arestat sub acuzația de viol.
‎Și...
‎dă-mi voie să-ți amintesc ‎că mi-ai oferit și mie pastile,
‎gunoiule.
‎În noaptea aceea, în bancă, ‎n-a dormit nimeni.
‎Dar cea mai proastă veste
‎era că, pe străzi, cea mai mare dușmană ‎nu pierdea vremea.
‎Sierra l-a văzut pe Antoñanzas căzând. ‎Apoi l-a văzut lovind trambulina.
‎La câteva secunde, ‎au venit Profesorul și Marsilia.
‎Era 3:11 dimineața.
‎În câteva minute,
‎avea plăcuța de înmatriculare.
‎Ce faci, drăguțule?
‎La naiba, Alicia, termină!
‎Ușurel.
‎Am o plăcuță de înmatriculare ‎din 7 aprilie, ora 3:00.
‎A ieșit pe o stradă care se leagă de M-30. ‎Vreau să știu unde s-a dus.
‎Alicia, ești căutată. Îmi asum un risc.
‎De câte ori ‎am riscat eu pentru tine, Raúl?
‎O mai știi pe ultima?
‎Nu te prosti.
‎Câți metri?
‎Nouă și jumătate!
‎Misiunea Lisabonei...
‎e să obțină timpul de care avem nevoie.
‎Vedeți voi...
‎oamenii se pot concentra ‎cam 50 de minute.
‎Oricât de importantă ar fi informația,
‎de la un moment dat, ‎nu mai poți asimila.
‎Și nu vor avea de ales ‎decât să continue a doua zi.
‎Știți ceva despre sudura sub apă?
‎Sau cum se folosește ‎o torță de sudură sub apă?
‎Fiindcă în apă, tai metalul cu foc.
‎Cu foc? Sub apă?
‎- În ce fază sunteți? ‎- Zece metri!
‎Mai repede.
‎Mai repede!
‎Foc sub apă, ‎ca să ajungem la secretele de stat,
‎cheia negocierii.
‎Dar n-a mers. ‎A trebuit să apelăm la delfin.
‎Cum adică un delfin?
‎Zece și jumătate.
‎Flipper e porecla pe care i-am dat-o ‎guvernatorului Băncii Spaniei.
‎A fost cel mai rapid mod
‎- ...de a obține secretele și a negocia. ‎- E un act de constrângere.
‎- Știu. ‎- Și divulgare de secrete.
‎Am trimis secretele ‎către un server extern.
‎Dacă-mi dați iar creionul, ‎vă arăt cum funcționează sistemul.
‎E aproape unu dimineața.
‎Poate ar trebui să luăm o pauză.
‎Dacă acuzarea și apărarea sunt de acord...
‎Se întoarce la închisoare.
‎Și vom continua să‎ ‎săpăm...
‎și să săpăm.
‎Iar între 4:00 și 4:30 dimineața,
‎vom fi terminat de săpat
‎cei 11 metri și 68 de centimetri ‎ai tunelului. Și, în sfârșit...
‎vom avea acces la garaj.
‎- Întrebări? ‎- Cum intrăm în parcare
‎fără să fim văzuți?
‎Bine!
‎Foarte bună întrebare.
‎În două etape. Prima: Pakistan.
‎- Pakistan. ‎- Da.
‎Tu vei da ordinul.
‎Cârtița e la plimbare.
‎Shakir.
‎- Shakir, acum! ‎- Perfect, Profesore.
‎Din Pakistan, vor schimba ‎semnalul de la sistemul de monitorizare.
‎Iar, din acel moment, ‎gărzile vor vedea o înregistrare.
‎A doua etapă: Marsilia.
‎Marsilia va fi ‎în acel moment critic al nopții,
‎când toate barurile din Madrid ‎s-au închis...
‎dar vrei să continui să dansezi ‎cu noua ta parteneră,
‎Sheila.
‎Marsilia.
‎La telefon.
‎- Benjamín? ‎- La telefon.
‎Asta va îneca ‎zgomotul produs de polizoare.
‎Cronometrele.
‎Trei, doi...
‎unu...
‎acum.
‎Acum.
‎Bună seara! E vreo problemă?
‎Ce naiba faceți?
‎Petrecem. Toate barurile sunt închise.
‎Așa că dăm o mică petrecere în mașină.
‎Marsilia, rămâi acolo!
‎Stai acolo, Marsilia!
‎Un minut!
‎Ce fel de petrecere e aia ‎cu bere fără alcool?
‎Păi, vreau să fac sex în seara asta.
‎Și cu alcool…
‎Iar fără alcool…
‎Oprește muzica.
‎Benjamín!
‎Treizeci de secunde!
‎N-o opri, Marsilia!
‎- Ce? ‎- Oprește muzica.
‎Douăzeci de secunde!
‎Oprește naibii muzica!
‎Rezistă încă puțin, Marsilia.
‎- Ieși din mașină! ‎- Rezistă.
‎Zece secunde!
‎- Ieși din mașină! ‎- Cinci secunde!
‎Vizuina e deschisă.
‎Am intrat.
‎Bine. Gata.
‎Plecați de aici!
‎Am intrat.
‎Benjamín.
‎Etapa a treia.
‎Recepționat.
‎Alo?
‎M-607.
‎Ultima dată a fost văzută ‎la kilometrul 29,
‎spre Colmenar Viejo.
‎A doua zi dimineața, la ora opt.
‎Etapa finală.
‎Lisabona va părăsi ‎închisoarea Soto del Real
‎păzită de același convoi ‎ca în ziua de dinainte.
‎Acum a părăsit închisoarea.
‎Pregătiți-vă.
‎Tokyo, pregătește-l pe Gandía!
‎La 8:35, va ajunge la Curtea Națională,
‎iar la intrare ‎va fi plin ochi de jurnaliști.
‎Vor trebui să repete procedura.
‎Vor merge în parcare.
‎Dar cu o diferență
‎voi veți fi deja acolo.
‎Dar nimeni nu vă va putea vedea.
‎Pentru că peste noapte...
‎veți fi construit un zid fals.
‎Aoleu!
‎Veți avea trei ore să construiți zidul
‎înainte să vină primii angajați
‎în jur de 7:00 dimineața.
‎Peretele acela
‎va fi destul de mic ‎ca să nu-l observe nimeni,
‎dar suficient de mare ‎ca să vă puteți ascunde.
‎Perfect.
‎Și apoi vine momentul David Copperfield.
‎Cum poți să extragi pe cineva
‎dintr-o dubă păzită de alte șase vehicule ‎și înconjurată de gărzi civile
‎fără să-și dea seama nimeni?
‎Cum să o facem ca viața să continue…
‎de parcă nu s-ar fi întâmplat nimic?
‎Pentru asta, trebuie să mutăm ‎următoarea piesă pe tablă.
‎Și e o piesă absolut esențială.
‎Ți-a sosit momentul.
‎E timpul să alegi:
‎viața sau moartea.
‎Ți-am reconectat echipamentul.
‎Vei suna la cort, vei vorbi cu Tamayo,
‎și-i vei zice că ai ucis-o pe Nairobi.
‎Ticălos nenorocit!
‎Și că m-ai ucis și pe mine.
‎Că nu am găsit încă camera de panică,
‎dar că suntem pe cale.
‎Că vei ieși și că ai un radio.
‎Ce e?
‎Te excit ca atunci ‎când am băgat șrapnelul în tine?
‎Treci la treabă.
‎Centrul de comandă.
‎Sunt César Gandía.
‎Șeful securității ‎guvernatorului Băncii Spaniei.
‎E un șiretlic! M-au prins!
‎Încearcă să vă păcălească!
‎Gandía...
‎sunt Profesorul.
‎Ne așteptam să faci asta,
‎dar asta a fost singura ta șansă ‎să greșești.
‎Următorul apel va fi la Tamayo.
‎- Dacă o faci iar... ‎- Gândește-te la fiul tău.
‎...Tokyo te va ucide.
‎Mă auzi, Tokyo?
‎- Foarte clar. ‎- Ascultă-mă, Tokyo.
‎O să închizi...
‎și o să-l omori.
‎Vreau să înțelegi un lucru, Gandía.
‎Nu poți câștiga acum. ‎Ai pierdut deja. Înțelegi?
‎Singurul act eroic care ți-a rămas ‎e să-ți vezi iar soția și fiul.
‎Dacă nu, te vor pierde.
‎Te vor pierde.
‎Mă auzi, Tokyo?
‎La treabă!
‎Suárez.
‎Martínez!
‎Colonele!
‎E Gandía.
‎Gandía, sunt aici.
‎Colonele, sunt în camera de panică.
‎Nu mai au mult s-o găsească.
‎Le-am eliminat pe Nairobi și Tokyo.
‎Voi lansa un nou atac.
‎Iau un radio. Iată frecvența!
‎Anunțați toate unitățile!
‎Alfa și Beta, pregătiți-vă!
‎Fiți gata și în alertă!
‎Hai!
‎Patru, șase, doi,
‎punct, șase, șase, doi.
‎Vino cu noi!
‎Dacă n-o răpim pe Lisabona când vine, ‎ce facem?
‎Stăm zece ore după perete?
‎De data asta, se va întoarce ‎în mai puțin de 20 de minute.
‎Vor insista, desigur, ‎dar va fi în deplinătatea drepturilor.
‎Am decis să nu depun mărturie.
‎Doamnă Murillo, ‎ieri v-ați incriminat foarte grav.
‎Vă sfătuiesc să nu dați înapoi.
‎Ați putea primi beneficii penale.
‎Judecătorul va fi obligat ‎s-o trimită la închisoare,
‎iar aceiași paznici care au adus-o ‎o vor duce înapoi în parcare.
‎Dar nimeni nu-i va urmări,
‎deoarece camera de control
‎va vedea ‎înregistrarea din noaptea dinainte.
‎Prima dată când a sosit Lisabona.
‎Și apoi,
‎drumul li se va încrucișa...
‎cu un judecător... un procuror...
‎un polițist...
‎și doi avocați.
‎Poate tu vei fi prizonierul.
‎Benjamín.
‎- Sunteți gata? ‎- Suntem gata.
‎Acum.
‎- Benjamín. ‎- O văd.
‎Douăzeci și cinci de metri.
‎Zece metri.
‎Semnalul va fi...
‎„Bună dimineața!”
‎Trei metri.
‎Bună dimineața!
‎Bună, dră Lisabona!
‎Bună!
‎Să mergem!
‎Nu le vom face viața ușoară. ‎În 45 de secunde,
‎toți vor avea explozibili ‎atașați de piept.
‎În 55, două camere și două microfoane ‎îi vor urmări, astfel că...
‎dacă decid să schimbe ruta…
‎Bum.
‎Dacă încearcă să dea alarma...
‎Bum.
‎Dacă nu duceți prizoniera ‎înapoi la închisoare...
‎Bum.
‎O luăm pe prizonieră sau nu?
‎Le vom da altă Lisabona.
‎Domnilor...
‎e totul în regulă? Vă ia cam mult timp.
‎Da, totul e bine.
‎- Acum pornim. ‎- Bun. Am înțeles.
‎Și atunci începe marele truc magic.
‎Punctul culminant ‎al momentului David Copperfield.
‎- Cine e acest Copperfield? ‎- Vrăjitorul.
‎Ăla nu e Harry Potter?
‎Totul va părea să fie la fel.
‎Dar nu va fi.
‎Fiindcă vom trece pe cineva prin tunel ‎la viteză maximă.
‎Haide!
‎Să mergem!
‎Tokyo…
‎Lisabona e pe drum.
‎Începeți numărătoarea... acum.
‎Fugi!
‎Colonele, se trage!
‎Gandía!
‎- Gandía, răspunde-mi! ‎- Aici Gandía!
‎Aici Gandía!
‎Se apropie!
‎Sunt prins în foc încrucișat!
‎Foarte bine.
‎Urcă!
‎- Unde ești? Putem trage foc de acoperire? ‎- Negativ!
‎Negativ, Colonele!
‎- Mergi spre acoperiș! ‎- Sunt în drum spre acoperiș!
‎Solicit evacuarea!
‎Suárez, trimite un elicopter, acum!
‎- Hai! ‎- Delta 1, fii gata de decolare!
‎Operațiune de salvare la Banca Spaniei!
‎Rezistă, Gandía!
‎Am un M16 și trei încărcătoare.
‎Nu știu cât timp voi rezista!
‎Foc. Acum.
‎Au dat foc!
‎Au pornit un incendiu. Nu văd nimic!
‎- Colonele! ‎- ‎Fum! E fum pe acoperiș, domnule.
‎Rezistă! Elicopterul e pe drum.
‎Lisabona.
‎- Marsilia. ‎- Marsilia.
‎- Profesore, Lisabona e aici. ‎- Treceți la gloanțe oarbe.
‎Să mergem!
‎De unde o să obții un elicopter militar?
‎Tot de unde am obținut și vehiculele ‎pentru jaf: de pe piața neagră.
‎În plus, le vom intercepta comunicațiile,
‎și când vor contacta elicopterul,
‎noi vom fi cei care le vor răspunde.
‎Unde e elicopterul?
‎Delta, poziția.
‎Timp?
‎Două minute, cincizeci secunde.
‎Du-te pe acoperiș! Te acoperim!
‎Imposibil. E un explozibil pe ușă. RDX.
‎- Pentru Dumnezeu! Geniștii! ‎- Geniștii!
‎Descrie dispozitivul!
‎E un fir albastru la capsă!
‎Are senzor de mișcare ‎și un fir albastru care duce la capsă!
‎Taie-l! E dispozitiv simplu.
‎- Sigur? ‎- Da.
‎- Nu! ‎- Taie-l!
‎Nu. Colonele!
‎- Fir tăiat. ‎- Fir tăiat!
‎Denver, acum!
‎- Haide! ‎- Port negru! Nu trageți!
‎- Ușa! ‎- Ies acum.
‎Port negru și mască de schi. Nu trageți!
‎Omul nostru e negru. Acoperiți-l.
‎- Pregătiți-vă de foc încrucișat. ‎- Recepționat.
‎Treceți la gloanțe oarbe.
‎Du-te!
‎Haideți!
‎Sunt pe acoperiș. Au deschis focul!
‎Trageți foc de acoperire!
‎Nu văd nimic. E prea mult fum.
‎- Tokyo, acum! ‎- Palermo?
‎Deschide!
‎- Caut ținta. ‎- Nu văd nimic.
‎Uite-i! Îi văd!
‎Am ținta în vizor.
‎Cer permisiunea să trag.
‎- Trag în noi! ‎- Nemernicii!
‎Suntem expuși.
‎- Sunt expuși! ‎- Adăpostiți-vă!
‎Ne retragem la adăpost!
‎Delta, începe manevra de apropiere. ‎Protocol de salvare.
‎Vreau o extracție rapidă și curată.
‎Marsilia.
‎- Ajung. ‎- Elicopter pe poziție.
‎Apropie-te, pentru Dumnezeu!
‎Ai undă verde. Continuă.
‎- Cer permisiunea să cobor! ‎- Dă-i drumul!
‎Treci înapoi în elicopter!
‎Lisabona!
‎Denver!
‎Bun venit la Banca Spaniei!
‎Ce se petrece?
‎Pachet livrat, Profesore.
‎Plec în două minute.
‎Unde naiba se duce elicopterul?
‎Delta 1, ce faci?
‎Delta 1, întoarce-te pe poziție!
‎- Delta 1, răspunde! ‎- Rahat!
‎Elicopterul are probleme.
‎Ieșim să-i abordăm!
‎De unde e agentul ăsta? Chiar are curaj!
‎Colonele, se retrag!
‎Ești bine?
‎Da?
‎Poftim?
‎Un apel de la Soto del Real. ‎Convoiul care a transferat-o pe Murillo.
‎Am aici o femeie care a fost răpită ‎când a ieșit de la coafor.
‎Și ce treabă am eu? ‎Ăsta e centrul de comandă pentru jaf!
‎Poftim, dobitocule!
‎Gandía, rezistă!
‎Rămâi pe scări ‎până se întoarce elicopterul.
‎Unde e afurisitul de elicopter?
‎Colonele…
‎- Ce? ‎- Colonele.
‎Situația pare a fi...
‎înșelătoare.
‎Da!
‎Hai!
‎Da!
‎- Da! ‎- Profesore.
‎Lisabona e cu noi.
‎Repet, Lisabona e cu noi!
‎Da!
‎Ascultați-mă.
‎Războiul ăsta…
‎Îl vom câștiga.
‎Pentru Nairobi.
‎Pentru Nairobi!
‎Nu mișca.
‎Șah mat, nenorocitule.